които ще могат да участва във втория
и третия етап от надпреварата „Пъкълът на Запада”!
По дяволите!
Лош късмет, Маркус!
Маркус спука гума! По-бързо!
Хайде, давай, бързай!
По дяволите!
Хайде, Сара! Бързо, мила!
Готова ли си? Добре. Побутни ме!
Бутай!
Виж!
Мърдайте! Мърдайте!
Хайде, по-бързо!
Искате ли да сте пак във форма? Хайде, по-бързо!
Още една обиколка!
Тук сме!
Маркус,вземи!
Трябва ти!
Дейвид! - Вода! Вода!
52-ри си, Дейвид! По-бързо! - Добре.
Виждаме колоната, дами и господа.
Завиват в подножието на „стената”. Ето ги, идват.
Маркус Самърс невероятно бързо възвърна,
своето място във водещата група, предвид че спука гума.
Маркус Самърс и руснакът Белов, се борят за лидерската позиция,
докато приближават „стената”!
Хайде!
Ще бъде жестока борба между двамата американци,
Самърс и Мазлин и руснака Белов.
Момент, Мазлин е първи, Самерс е втори,
а Белов се пласира трети!
Маркус Самърс е победител!
Пристига и Белов ...
Дами и господа, беше невероятен финал!
Самърс, Мазлин и Белов!
14,15,16 ... колоездачи преминават линията и имаме победител.
Сега трябва да изчакаме последните колоездачи,
които се класират за утрешната надпревара,
от тях, само първите 48 се класират!
Къде е Дейвид? Колко е изостанал? – Не знам.
43,44,45 ... Само още трима колоездачи.
46 ... Останалите остават за догодина.
Това той ли е? - Да! Дейвид!
Найде, Дейвид! Дейвид!
Приближават и последните колоездачи.
Двама влизат в класирането. Преминаха „стената”!
Минават край „стената” и много е трудно да определим крайното време!
За Бога!
Един от колоездачите падна от колелото!
Хайде, Дейв!
Стани!
Хайде, Дейвид!
Може ли така? - Не знам!
-А така! Бързо!
Хайде, тичай!
Хайде!
Хайде, Дейви!
Тичай! Тичай!
Хайде, Дейвид! – Хайде!
И невероятен фивал. Дейвид Самърс премина линията.
Като 48-ми, но носещ своето колело.
Може ли така? - Дали е по правилата?
Мисля, че може.
Много добре.
Сега със сигурност знаем, дами и господа,
че Дейвид Самерс е 48-ият състезател, който се класира,
за втория и третия етап от „Пъкълът на Запада”.
Предстоят още два етапа... - Изгубихте на косъм, нали?
Не, пукни се от яд! – Кажете ни тежко ли е да се кара 150 км?
Това е велик ден за американското колоездене.
Имаме двама американци шампиони! Сигурно сте горд в известнна степен!
Хайде, човече! - Добре съм! Всичко е наред.
Не съм се състезавал за Америка, господа.
Опитах са да карам за Америка! Четири години правих какво ли не,
за да мога да тренирам,
да вляза в олимпийския отбор и да карам за Америка. Погледни ме!
Но на онези дебелогъзци от Вашингтон започнаха
да им идват някакви идеи! И на Олимпийският комитет започнаха
да му идват идеи! Ти, кучко, знам, че ти започна
да пишеш тези идеи! И така бойкотирахме Олимпиадата!
Бях в прекрасна форма през 1980, но тези идеи ме разбиха!
Бойкотирате церемонията, по провъзгласяване на победителя ли?
Какъв победител? Остават още 2 етапа!
И все пак, факта че... - Кучко, дори и цяла вечер,
да ти набиват факти, пак няма да ги знаеш!
На първо място е тимът водач „Шейвър спорт”,
Маркус Самърс!
Добре, аз искам да кажа нещо. - Да чуем!
Имам да кажа нещо за Дейвид.
Чудесно! – Дейвид беше на 10 години.
Беше дошъл в стаята ми гледайки ме доста странно.
Помниш ли? Искаше да знае какво е орален секс.
Никой не иска да слуша това! - Аз искам! Хайде.
Ако говориш тези неща за мен, и аз ще говоря за теб.
Попита „Какво е това орален секс”? Аз му отговорих,
„Оралният секс е обратното на писмения секс. Ако пишеш за него,
това е писмен секс, а когато говориш за него, това е...
Орален секс.
Три седмици по-късно, отиде на рожден ден,
на третия етаж при Шийла Флечър. - Коя е Шийла Флечър?
Върна се след 15 минути. Мама и татко искаха да знаят,
защо толкова бързо се върна. - Каза им „Беше досадно”,
„Всички наоколо правеха орален секс”.
Само да знаете какво направи майка ни. Направо излетя от апартамента.
Излетя!
ДОБРЕ ДОШЛИ В ХОТЕЛ РУДВЕЙ Колоездене, „Пъкълът на Запада”
Има ли го тук твоето име? - Да, тук е някъде.
Дейвид, беше само на 2 миунти и 11 секунди след водачите.
Това ли е всичко? - Много е добре!
Маркус ,колко стаи за вас? - За нас една.
Дейвид, колко стаи искате? - Две...
И една за нас.
330!
Как е кракът ти? – Добре.
Помни, че утре ни чака надпревара!
Ще се видим.
- Лека нощ. - Лека нощ.
Ще победим!
Добре ли си? – Да, добре съм.
Маркус!
Знаеш ли, мисля, че това беше съдба. – Кое?
Ти и аз и целият този път.
Бях в Макдоналдс и поисках чизбургер.
Момичето ми каза, че вече няма,
и че трябва да почакам. Донесе ми един „БигМак”.
Помисли, ако не бях изчакала този чизбургер,
сега нямаше да съм тук с теб.
Това е съдба.
Знаеш ли,
трябва да знаеш нещо за мен, Беки.
Да не би да те чака някое момиче у вас?
Не. –Да не си обратен? -Не,разбира се.
Сигурно не трябва да ти казвам това,
но мисля, че ще умра.
Не си единствен.
И аз мисля, че ще умра. Трябва бързо да направим нещо.
Веднага се връщам.
Не мърдай от тук. Обещаваш ли?
Пеят нашата песен!
Дейвид,добре ли си? - Това е коляното ми.
Няма да го правим, ако не искаш. – Искам.
Къде отиваш?
Само исках да се повозя с Дейвид.
Не! Върни се в леглото!
Надпреварата наближава!
Какво прекрасно утро!
Обичам те, Маркус! Много.
Здравейте! – Добро утро!
Подранили сте! - Да!
Виж това, Дейвид. Разпределили са, 4 такива флагчета по дължината,
на трасето и когато минаваш покрай тези флагчета,
ще спечелиш 30 секунди към времето си.
Ясно ли е? – Да не съм идиот.
Да,но искам да караш като идиот. – Как мислиш?
Ти изоставаш 2 минути и 11 секунди, нали така?
Ако минеш първи всичките 4 флагчета, ще изостанеш само с 11 секунди.
Тъй като никой не знае, че си достатъчно луд
с всичко да се справиш сам, може и да те пропуснат!
Маркус,защо е важно това? Аз не ти трябвам.
И без това ще победиш. - Важното е, че сме братя.
Как е?
В първия кръг той победи, Дени. Трябваше да го видиш!
Кучият син ми каза, да не идвам!
Не ме искаше! Успял е, така ли?
Мисля, че започна, Дени.
Предполагам, че и днес ще се състезава, а?
Знам, че той ше е против, но някой би трябвало
да извика майка му!
Да.
По дяволите!
Добре се потрудих, татко!
Добре ли си, татко? – Не съм.
Хайде, татко, успокой се.
Не може всеки чернокож да има син, който се занимава със спорт.
Знам.
Целият си мокър. - Изпотих се.
Не мирише на пот. - Защото използвам дезодорант.
Добре, изсуши се докато проведа един разговор.
Супер! Тогава да хапнем ли нещо?
Да, Рандолф! Тогава да хапнем нещо!
При един поглед върху националния архив на Колорадо,
ви става ясно защо тазо надпревара
е известна под името „Обиколка на луната”.
Трасето не ни напомня за нищо земно.
Навсякъде са камъни, червена земя, пустош и стръмнини.
Трасето е дълго 135 км, а го е преодолял олимпийският
шампион Тони Карпентер и Алексей Грейвъл.
Ускори!
Направи го, Дейви!
Добре, започна!
– Боже! - Това е пробиване.
Дейвид, не! По дяволите, много е рано!
Недей! Дейвид, глупако!
Пусни ги, Томи, те са никой и нищо! Ще капнат на стръмното!
Пусни ги!
Сега идва водещата група от хълма. Първият колоездач, който мине
край флагчето ще придобие 30 секунди бонус към времето си!
Ето,към флагчето се приближава номер седми,
но към него бърза и Дейвид Самърс!
Води Хули, но Самърс усърдно напредва.
Самърс спечели скъпоценни 30 секунди преднина!
Хайде да побързаме! – Да.
Групата сега стига до второто флагче.
Дейвид Самърс който премина пръв край първото, сега бърза и за второто.
Премина и втората! Изглежда, че ще успее.
С оглед на преднината на онзи пред него,
ще му трябва много голям времеви бонус!
Имаме го!
Ето го Самърс! Къде е оня другият?
Ах ти, гад такава! Маркус, аз те научих това!
Трябва да се състезаваме, Мазлин!
Томи! Джером! Хайде, давайте!
Дръж своята линия! Какво ти е, човече?
Маркус, внимавай! Какво правиш?
О,не!
Маркус, тук съм!
Тук съм, Маркус! Маркус, тук съм,ОК?
Сара, какво става?
Дръж се!
Боже, Маркус!
Беки, помогни ми! –Сара!
Тук сме!
Дръж се!
Боже, Маркус!
Беки, дръж волана!
О,Боже!
Хванах го! Стани, Беки! - Добре...
Маркус!
Внимавай за линията!
Сложи му това на устата, но така,че да може да диша!
Какво прави?
Стигаме до финала и Дейвид Самърс все още води!
Групата е веднага след него и със всяка секунда
се приближава все повече!
Стигаме до финала! Дейвид Самърс е все още начело
но останалите са много близо след него! Ще е истинско чудо,
ако успее да издържи на това темпо! И няма! Настигнаха го! Настигнаха го!
Групата изпревари Дейвид Самърс и се приближава!
Сега те диктуват своето темпо! Мазлин от една,
а Белов от друга страна! Сменяват се Мазлин и Белов!
Ще бъде фантастичен спринт. Мазлин или Белов?
И пак ще е Мазлин,
Белов е втори, а Самърс стига трети!
Идват и останалите. Виждам Джером...
Дейвид, днес беше добър. - Къде е Маркус?
Поместете се. Дейвид!
Ела с мен! О, Боже!
Кое време стигна?
Две минути.
Успяхме. –Ти успя.
Маркус,какво,по дяволите,става?
Знаеш ли когато разговаярхме? Казах ти, че не си болен.
Да, но не ми каза нищо за себе си.
Исках да дойдеш с мен. Исках. Помниш ли?
Ние двамата? Тимът Самърс? - А не можеше ли да ми кажеш?
Може би щях да те подкрепя!
Колко братя мислиш, че имам!
Гадина такава!
Добре е, че са те изхвърлили от Медицинското училище.
Грозно ти е занасянето с болнният.
Как изобщо ти можеш да си болен?
Погледни само какво имаш! Бръчки и това е ...
Всичко съм обмислил. Знам, че съм известен с това,
че аз съм под въпрос, но какво става с теб?
Дали трябва да съм щастлив, че това си ти, а не аз? Това ли е проблемът?
- Не, не. - Какво тогава!
Бъди силна, нали? - Добре.
Благодаря, Беки.
Трябва да завършиш надпреварата. Ти си луд!
Сигурно си изял повече банани.
Още не е свършила. - За мен е свършила, нима не разбираш?
Не за мен е важно състезанието, за теб. - И какво ще ми направиш?
Не знам. Ще те водя в болница. - Дейвид, не знам колко време ми остава!
Може би няколко дни, може би повече,
но те не могат нищо да напраявт за мен.
Да ти кажа нещо...
Не се опитвам да стана герой,знаеш.
Само не искам да ме превърнат в празен и безчувствен.
Добре.
Ще остана с теб, но не мога да се състезавам утре.
Прекрасно, Дейвид! Наистина прекрасно! И някоя година ще разказваш на
децата си, как си бил близо до победата, но брат ти се е разболял!
Не искам да ме използваш като претекст!
Вече не искам да те слушам!
По дяовлите! Престани!
Още съм жив! Недей да ме пренебрегваш.
Сара!
Какво стана с Маркус? - Имаше проблем.
Надявам се да му е по-добре, Джеронимо. – Благодаря, Канибале.
Добре ли си? - Да, добре съм. Защо?
Прозвуча ми като човек. -Аз съм си човек.
Бях в твоя кабинет и ви чух двамата с доктор Конрад,
да разговаярте.
Помниш ли какво каза? - Стига, Дейвид!
Каза „Не искам да му сторя това”
„Премного го обичам”
Помниш ли?
Не.
Аз помня.
Заклех се един ден да ти го кажа в очите.
Погледни ме.
Искаш да го направиш по тежкия начин,а?
И аз те обичам, Маркус.
Какво планирате?
Третия етап.
Добро утро, дами и господа, и добре дошли в Голдън Колорадо,
мястото където се провежда третата,
Финална надпревара от „Пъкълът на Запада”. Днес е прекрасен ден.
Преди старта, искам да ви представя главните,
участници в това състезание.
Ще започнем с класирания на трето място участник,
който изостава само на 11 секунди от първия, Дейвид Самерс!
На второ място, руснакът, само на две секунди от първия,
Сергей Белов!
И, дами и господа, победителят от миналогодишната надпревара,
който води и днес и ще участва в последната фаза от надпреварата,
Бери, Канибалът, Мазлин!
Надпреварата ще започне всеки момент.
Моля всички колоездачи да застанат до своите велосипеди!
Всички да застанат до своите велосипеди!
Побързай и поведи в надпреварата! Тръгвай!
Ето изненадата! Руснаците са решили да печелят време,
и Белов изпрати един член от своя тим напред.
Това ще принуди другите да го догонят, което на много от тях
ще отнеме силата, доколкото няма да могат да издържат.
Най-слабият при всеки случай, ще изгори като срещне тежка стръмнина.
Останаха 160 км. Руснаците наистина изведнъж усложниха нещата.
Белов сигурно е много самоуверен щом започва,
да диктува времето толкова рано в една такава надпревара.
Мислиш да ни задминеш, а?
Сигурно халюцинирам.
Онзи ми прилича на Рандолф!
Рандолф е! -Сега пък кой е Рандолф?
Сара,спри.
Госпожо Самърс, недейте!
Ще дойдеш ли с нас? – Да.
Дени! Обърни!
Ще дойдем с вас! Хайде, Рандолф,да тръгваме!
Ти сигурно си Сара. - Да, госпожо Самърс. Как сте?
Здравейте, аз съм Беки. - Приятно ми е.
Добре. Хайде.
Това е последната фаза от третия етап, от надпреварата „Пъкълът на Запада”.
Започва най-тежкото изкачване към Голдън, Колорадо,
живописно криволичи край Роки Маунтин,
където завършва на 2000 м.надморска височина,
и е най-високият път в Северна Америка.
Много от тези колоездачи никога не са се състезавали,
на тази надморска височина. В Европа пътищата са много,
много по-ниски. То е истинско мъчение,
пък дори и най-подготвеният спортист често не може,
да си поеме дъх и да задрржи нормална бързина.
Нещо необичайно ли видя, Рандолф?
Да. Убива ме тази времева разлика.
Видя ли някой черен колоездач? Помисли си за това!
Аз нямам колело, татко. - Скоро имаш рожден ден!
Аз искам топка за боулинг.
Топка?
Още съм тук, Белов! Веднага след твоя червен задник!
Помисли, Белов! Зад теб съм,
но имам 2 секунди преднина! – Луд ли си!
Той не знае английски! - Знае! Нали, Белов?
Знаеш ли защо победи на Олимпиадата?
Затова, защото аз не бях там! Но сега съм тук!
Само че не съм тук, а с 2 секунди напред!
Наистина разбира!
Давай, Дейв! Давай!
Карай, Дейв! А така, малкия!
Хвани го, Белов! - Ти го хвани, кретен!
Още 16 км до края и Самърс опитва да открадне надпреварата,
от Мазлин и Белов. Последните няколко мили,
беше много агресивен, и ги принуждаваше да го гонят.
Непосредствено преди края много от колоездачите ще изпопадат,
заради липса на кислород който все повече и повече ще намалява.
Подранил е. – Мислиш, да спра и да изчакам ли?
Не, карай до финала. Това е неговата надпревара и нека да я завърши.
Давай, Самърс!
Добре, мамо! Ще успеем.
Сега!
Става ли да останеш на второ място? - Добре.
По дяволите!
Дадох ти шанс, Самерс! Сега отговорът вече не важи!
Изглежда, че Дейвид Самърс пристига пръв иззад завоя,
но и ако успее първи да премине линията,
Мазлин още има 11 секунди преднина!
Ако Мазлин премине линията 11 секунди след него,
пак ще е победител в надпреварата „Пъкълат на Запада”.
Дейвид!
Хайде!
А така!
Самерс стигна до края, и ще е краен победител,
ако Мазлин не дойде до 11 секунди.
Мазлин не успя и Самерс победи в крайното,
класиране и спечели титлата шампион,
в „Пъкълът на Запада”! Невероятно представяне,
от страна на този младеж, който победи ветераните,
и си спечели име! Дейвид Самерс наистина доказа,
своето усърдие! Заслужава силни аплодисменти!
Какъв финал беше!
Усмихни се, Дейвид. - Госпожо Самерс, усмихнете се.
Усмихни се, Дейвид!
Следващия път ...
Усмихни се!
А така!
Задръж така! Задръж!
Маркус, погледни насам!
Дейвид, Маркус! Хайде, усмихнете се!
Така! Така! Благодаря!